ПОЛІТИКО-РЕЖИМНІ ТРАНСФОРМАЦІЇ В УКРАЇНІ (1991-2019): БІГ ПО КОЛУ НА ШЛЯХУ ДО ДЕМОКРАТІЇ - Пашков , Віктор; Хомерікі , Олена ("Вісник НЮУ імені Ярослава Мудрого". Серія: Філософія, філософія права, політологія, соціологія, 2023)
У статті зроблена спроба осмислення трансформацій політичного режиму в Україні у період 1991-2019 рр. Визначені особливості політичного розвитку країни з моменту проголошення незалежності, специфіка та логіка функціонування політичного режиму в Україні у періоди президенства Л. Кравчука, Л. Кучми, В. Ющенка, В. Януковича та П. Порошенка. Проаналізована траєкторія політичного розвитку з моменту проголошення незалежності крізь призму транзитологічних студій. На основі цього визначено, що у цьому процесі Україна потрапила в «інституційну колію», коли зміни президентів і урядових команд не призводили до послідовного руху до демократії, а скоріше мали ефект маятника, тим самим забезпечуючи країни стабільне перебування у «сірій зоні» між демократією та авторитаризмом. Ланцюг політико-режимних трансформацій в Україні почався з режиму першого президента Л. Кравчука, який можна охарактеризувати як неконсолідований змагальний авторитаризм. Він функціонував у ситуації постійної боротьби центрів влади за майбутню інституційну структуру держави. З прийняттям Конституції 1996 р. він почав еволюціонувати у бік консолідації, але через дію низки причин політичний режим в Україні в 1996-2004 рр. досяг рівня напівконсолідованого змагального авторитаризму. Період президенства В. Ющенка відзначився трансформацією політичного режиму країни у нестабільну електоральну демократію, яка втім після приходу до влади президента В. Януковича знову регресувала до рівня змагального авторитаризму: у 2010-2012 рр. – напівконсолідованого, у 2012-2013 рр. – консолідованого. Революція Гідності ознаменувала черговий прорив у справі демократизації і перехід до режиму картельної електоральної демократії. Однак з середини 2016 р. режим П. Порошенка почав еволюціонувати у неконсолідований змагальний авторитаризм.